Ledsen om du blir besviken, Benji, men...
- Tror du mig nu? - Herregud...
- Titta vad många megamechs. - De väntar på mer bränsle.
- Får de det så är det kört. - Det handlar om fler än de där.
- Det här är Västkustens bränslekälla. - Invaderade de utan eget bränsle?
Problemet är att ingången vaktas av stridsdugliga mechs.
- Vi kan inte ta den vägen. - Då tar vi den oväntade vägen.
- Rören innehåller säkert bränsle. - Herregud...
Kan det bero på strålningen?
Det där kunde ha varit oss.
Vi drar.
Du har fel, Pope. Volm-rasen är frihetskämpar.
Och när allt är över så kommer de att rida in i solnedgången? Nej.
De har planer. Volm-familjer som korsar kosmos i sin rymdfararkärra-
- och ser det här som en rastplats med uppfriskningar på vägen.
När kriget är över kommer du att kränga korvar till rymdturister.
- Är det ett kärleksbett, soldaten? - Snarare närstrid med en Skitter.
- Har du slagits mot en kackerlacka? - En stor jäkel hoppade på mig.
- Hur överlevde du? - Jag kastade honom över huvudet.
Han ljuger. Till mig sa han att han motade tre Skitters med ett fälgkors.
Vill du erövra henne så får du lägga manken till, Lars.
Om det hade varit du så hade jag gjort det.
Jag börjar med en bukett blommor och middag på Popes bar.
En flaska av hans finaste champagne och sen...
Hal! Vad gör du här?
Jag tänkte att vi kunde äta frukost men du verkar upptagen.
Hal!
Lars och jag är stridskompisar. Du vet hur det är.
Jag vet hur det var mellan oss och vart det ledde.
- Tror du att jag ligger med Lars? - Gör du det?
Hur kan du ens fråga det efter de senaste sju månaderna?
- Förlåt. Du förtjänade inte det där. - Det har du rätt i.
- Kliv upp ur stolen när du vill. - Lägg av. Jag går inte i sömnen.
- Hur fick du lera på kängorna, då? - Det vet du.
Skulle jag kunna gå igen genom ett trollslag?
Karen gjorde nåt med dig och såg till att du hamnade i rullstol.
Av nån anledning vill du inte kliva upp.
Du håller inne med nåt. Jag märker det när jag ser dig i ögonen.
Du tror att jag ljuger för dig men det är du som sitter på hemligheter.
Jag skulle bara vilja veta varför.
Okej...
Det blir inte lätt, men Dan kan ta sig förbi deras försvar.
Det är snudd på vansinne men just därför kan det fungera.
- Jag gillar redan planen. - Huvudingången vaktas av mechs.
Vi måste ta oss genom skogen och nedför den här klippan-
-och överraska dem bakifrån.
Hur bra plan det än är så kan spionen se till att de ligger i bakhåll.
Volm-rasen ser anläggningen som ett viktigt mål.
Stridsrobotarna kommer att användas i attacken mot Charleston.
- Vi måste strypa deras bränslekälla. - Hjälper Volm-rasen till?
Nej, vi kan inte lämna stan oskyddad. Du får sätta ihop ett förband.
Bressler vaktar stadens utkanter med Volm-rasen som förstärkning.
Vi missar ändå det mest uppenbara.
Vi kan komma nära nog att förstöra reaktorn med Cochise vapen-
- men då sprider vi radioaktivt nedfall över hela området.
- Det blir rena rama Tjernobyl. - Vindarna kan till och med nå staden.
Volm-rasen kanske har nån mackapär som kan förhindra det?
De har inget som kan stoppa en så stor radioaktiv läcka.
Har vi nån expert på kärnkraftsreaktorer?
Dr Roger Kadar. Han undervisade i kärnkraftsteknik före kriget.
- Skicka honom till mitt kontor. - Det går inte. Han har torgskräck.
Han lämnar aldrig kraftstationen under staden. Du får söka upp honom.
Dr Kadar var en av de första här och om han försåg staden med ström-
- så lovade Manchester att han fick bo här nere och vi håller hans löfte.
Du har inte behövt ha nåt med honom att göra förrän nu. Dr Kadar?
Det är Marina Peralta...
Nej! Du förstör reaktionen! Jag har finslipat förbränningen i en månad.
Vad tusan är det där för påhitt?
- Obehöriga har inte tillträde här. - Det här är Tom Mason.
Presidenten?
- Jag röstade inte på dig. - Det gör inget.
Det här är en av mina främsta militära rådgivare - Dan Weaver.
- Hejsan. - Det är inte rätt proportioner...
Det är en kemisk reaktion. Siffrorna borde inte ens...
- Det här är bortkastad tid. - Ja, det är det. Jag måste arbeta.
Dr Kadar, det är visst dig vi ska tacka för elektriciteten i stan?
Den är generatorn kan producera 10,5 kilowatt om dagen.
- Ditt arbetslag gör bra ifrån sig. - Jag har gjort det helt själv.
- Då är du den enda som kan hjälpa. - Hjälpa er med vad?
Vi undrar om man på ett säkert sätt kan förstöra Wakonda-reaktorn.
Jag antar att ni inte vill skapa radioaktivt nedfall-
- som gör delstaten obeboelig i 24100 år.
Nej, det vill vi undvika.
Det är... en hård nöt att knäcka. Väldigt roligt.
Jag vet mer i morgon.
Då antar jag att samtalet är över.
Så där ja, gumman. Nu är du ren och varm.
Jag älskar dig. Du är så söt.
Vad tittar du på?
Du är bara en vecka och ska inte kunna följa med blicken.
Mamma.
Alexis?
Mamma.
- Förlåt att jag är sen. Är hon vaken? - Knappt.
Hon har ätit och ögonlocken börjar bli tunga.
- Jag har längtat efter dig hela dan. - Hon är väldigt annorlunda.
Annorlunda? På vilket sätt?
- Hon är väldigt utvecklad. - Jag förstår inte.
Jag kanske bara inbillar mig. Jag kommer för sent till mitt skift.
Mjölken står i kylen.
Jag tittar till dig lite senare.
Jag måste medge att jag är avundsjuk på Alexis.
- Varför då? - Det händer varje gång med nyfödda.
Jag ser deras ögon och inser att de är helt ovetande.
Barnet vet inget om apokalypsen och att folk dör i kriget varje dag.
För ett litet barn är allting nytt och underbart.
De gläds över att bara leva.
Det måste vara en lyckokälla att ha henne.
- Mår du bra? - Ja, ingen fara.
Du verkar... Är allt som det ska med Alexis?
Hon är jätteduktig. Jag ska titta till miss McGuinness.
- Har du tejpen? - Matten började för tio minuter sen.
Jag hade velat vara där och lära mig mer om trapetsoider och romber.
- Mitt huvud spricker av sånt. - Det är så dumt att lära sig sånt.
Det hjälper oss inte att bli av med utomjordingarna. Tändsticka.
Med en alltför stor smäll kan vi råka illa ut.
- Vi spränger bara fönstret. - Fega inte ur. Det här bli asgrymt.
Det där var episkt!
Matt?
Asgrymt!
Tick... tick... boom!
Vem där?! - Spring!
Matt? Vad fan håller du på med?
Du kunde ha flugit i luften. Folk trodde att vi blev anfallna.
- Tänkte du på hur rädda de blev? - Inte direkt.
Varför gör du så här, Matt?
Jag vet inte. Jag är uttråkad.
Är det därför du inte har gått i skolan?
Du har inte gått i skolan på fyra dar och har inte gjort läxorna i veckan.
- Skolan suger. Jag går inte dit. - Det gör du visst.
Du kan inte beordra mig. Du är inte min mamma!
Du har rätt, jag är inte din mamma.
- Anthony följer dig till skolan. - Den har redan slutat.
Inte för dig. Du får kvarsittning i två veckor.
Anthony?
Anthony!
Jag har funderat på ert problem.
Om ni förstör reaktorbyggnaden så förstör ni även kylsystemet.
Kärnbränslet överhettas och ångan...
...spränger reaktorn och regnar ned som radioaktiv nedfall överallt.
Ni måste stänga av reaktorn först.
- Då måste ett team inta anläggningen. - Det är bara första fasen.
Ni måste förstöra systemet utan att skada reaktorns skyddsvallar.
Laddningarna måste riva byggnaden så att reaktorn begravs utan skada.
- Jag förstod inte ett dugg. - Förklara i lekmanstermer.
Om ni placerar sprängladdningarna på precis rätt plats-
- så kan ni förstöra byggnaden utan att få nån strålningsläcka.
- Kan du visa var vi ska placera dem? - Visst, om jag får se ritningarna.
Vi har inga ritningar. Du får följa med och visa.
- Jag går aldrig ovan jord. - Endast du klarar det.
Hej då. Jag kan inte. Det händer aldrig nåt bra däruppe.
- Du klarar det. Det är lätt. - Jag kan inte.
- Jag gjorde upp med Manchester. - Jag minns, men allt har förändrats.
Allas liv hänger på det här uppdraget. Du klarar det.
Vi vill inte förlora fler barn.
- Fortsätt, general. - Ja, sir.
Det vi pratar om är hemligstämplat.
Det som sägs får inte föras vidare. Ni får bara veta det ni behöver veta.
De inblandade får veta vad som krävs för en viss del av operationen.
- Varsågod, Dan. - Ja, sir.
Om uppdraget ska lyckas så måste vi överraska dem.
Om Espheni anar nåt, kan uppdraget misslyckas och sluta med döden.
Vi är villiga att ta risken eftersom vi kan slå ut fiendens krigsmaskin.
Är det förstått?
Anthony, Ben och Pope.
Jag leder mina soldater norrut längs Mill Highway.
Sen går vi österut på väg 1081 där vi parkerar våra fordon-
- och tar oss till den här branten mitt emot reaktorn.
Vi klättrar ned i klyftan och tar oss in i anläggningen bakvägen.
Tror du att vi kan smyga in bakifrån och överraska Espheni?
- Det är vansinne. - Det tycker fienden med.
Därför har baksidan av anläggningen ingen försvarslinje. Fler frågor?
- De borde berätta vart vi ska. - Pope berättade för Tector om målet.
- Fram med det. - Fort Knox.
- Espheni vill visst ha vårt guld. - Sa Tector det? Och du trodde honom?
Jag kan bevisa det. Vart är vi på väg, Benji?
Det får du se. Du har fått alla att kalla mig så.
- Håll ihop och var försiktiga. - Spela inte hjälte, jag vet.
- Vi ses i morgon. - Ingen fara. Jag tar hand om honom.
- Det är mycket som står på spel. - Det är en bra plan som funkar.
Alla planer är bra tills kulorna yr och då är allt relativt.
- Du klarar dig alltid. - Bara när jag har dig vid min sida.
Jag är den enda som vågar ge dig en spark i baken.
Du har ditt jobb och jag har mitt. Det är väl så det får bli.
- Dan... - Ja?
Ta det kallt.
Som en vinter i Buffalo.
Hör upp! Sluta prata och lasta klart. Vi åker nu!
- De väntade oss! - Vi gick rakt i fällan!
Vi behöver mer eldkraft!
Du sa ju att den här delen av reaktorn inte försvarades!
Det funkar. Mechrobotarna lämnar grinden obevakad.
- Spionen avslöjade planen. - Vi använder trupper som lockbete.
De blöder för varje sekund som går.
Förfriska mitt minne! Ingick den här massakern i planen?!
- Vägen till anläggningen är öppen. - Du dör bara en gång, doktorn.
- Vilken skön tröst. - Håll dig nära mig så klarar du dig.
- Hur orkar du ansvara för alla? - Jag har inget annat val.
Tack, Anthony. Var försiktig. Weaver åker verkligen på stryk.
- Vi ses på andra sidan. - Var försiktig.
Sätt fart, Tec! De behöver vår hjälp.
- Det är fritt fram. - Okej, sätt fart.
- Ta betäckning! - Jag skulle aldrig ha sagt nåt.
- Det är tyglade barn som skjuter! - Försök att inte döda dem.
Forrester! Försök tvinga tillbaka dem!
Täck honom!
- Eld upphör! - Eld upphör!
Hjälp mig. Snälla...
Det gör ont. Snälla! Mamma, snälla...
Det gör ont.
- Det är ett barn. - Det är en tyglad soldat.
- Han rår inte för parasiten. - Det är en fälla!
Vi tar den risken.
Mamma, snälla... Det gör ont!
Mamma...
- Han ser knappt mänsklig ut. - Tyglingen sitter för djupt.
- Är han...? - Ja, han är död.
Han hette Scott.
Lars!
- Jag är här, Lars. - Ta honom till Samlingsplatsen!
- Vi går väl tillbaka? - Nej, vi går in. Sätt fart!
- Vi ses snart. Håll bara ut. - Sätt fart nu!
- Det finns fler därinne. - Då dödar vi dem!
Lyle, i riktning klockan två!
Ducka!
- Överste Weaver, hitåt! Vägen är fri! - Det var på tiden!
Om vi sticker inom en kvart så slipper vi tappa håret.
Sätt fart, då!
Var sätter vi sprängladdningarna?
Där, där och där. Då kanske byggnaden rasar utan att förstöra reaktorn.
- Kanske räcker inte. - Se det som en stor sannolikhet.
- Kontrollrummet borde vara där. - Nu släcker vi reaktorn.
- Mina glasögon gick sönder! - Res på dig!
Jag ser inget utan mina glasögon.
- Allt är omkopplat. Mina glasögon... - Du har inga. Kom på en lösning.
Det är lönlöst! Jag ser ingenting.
- Det kommer inte att gå. - Du klarar det. Vad letar jag efter?
Jag letar efter en knapp där det står "nödstopp".
- Jag ser den. - Tryck på den!
Ser du om det står reaktorkraft nånstans?
Reaktorkraft: 93 % Mätaren rör sig inte.
Öppna. Det ska gå två kablar från undersidan av knappen.
- Vilka färger är de? - Röd och orange.
Den orangea ska gå till ett relä.
Jag ser den. Den har kapats.
Skynda er! Jag kan inte hålla tillbaka dem!
Dra kabeln från knappens röda sida till reläets orangea sida.
Från röd sida till orange sida.
- Kraften är 63 % och sjunker. - Den har stängts av.
- Fullt upp? - Är laddningarna utplacerade?
- Vi är redo att spränga skiten. - Sätt igång, Anthony!
Det var alla. Ingen har blivit lämnad.
Planen fungerade. Ni gav oss en öppning och spionen anade inget.
- Var är din pappa? - De borde vara redo att spränga nu.
Ser du hur Volm-rasen offrar oss. De låter inte sina egna dö härute.
Knip igen och sätt fart, Pope.
Javisst, sir.
Vad gapar ni i? Rör på påkarna.
Lourdes? Det är en huvudskada.
- Hur mår Lars? - Bettet spred en aggressiv bakterie.
Hans inre organ bryts ned. Vår kraftigaste antibiotika biter inte.
- Kan vi inte värma upp blodet? - Bakterien har spridit sig för långt.
Han har några timmar kvar. Vi kan bara göra det bekvämt för honom.
Du visade stort mod och kan träda in i himlen med stolthet.
Tack, sir.
Du var otroligt modig. Jag hade velat ge dig en medalj.
Jag behöver ingen medalj.
Jag känner mig hedrad att ni tog er tid att komma, sir.
Du kan säga Tom och det är jag som känner mig hedrad.
Försök att vila nu.
"Maggie" - Ja?
Mina ID-brickor...
Kan du ta hand om dem åt mig? Du är den enda familj jag har.
Självklart.
- För Lars ära. - För allihop.
- Allihop... Fina ungdomar. - Fina soldater.
Fina soldater.
Vi lurade dem. Espheni kände inte till er trupp och ni överraskade dem.
Jag vill inte skicka ut dig på fler såna uppdrag. Det här var inte lätt.
- Jag tvivlade aldrig. - Inte? Inte ens lite grann?
Jag tvivlade aldrig på dig.
Men du tvivlar på Volm-rasen?
Hur ska vi göra? De pekade på en stjärna och sa att det var deras hem.
- Varför ska vi tro på dem? - Jag vet inte.
Allt de säger stämmer med det vi redan vet.
Jag tror inte att de åker omkring och räddar invaderade planeter.
- Det är för bra för att vara sant. - Trots det så har vinden ändå vänt.
Blir de klara med sitt stora vapen så kan vi vinna kriget.
Hur vet vi att det är ett vapen? Det kan vara nåt helt annat.
- Vi vet inte ens hur det fungerar. - Det... har du rätt i.
Det har du rätt i. Dr Kadar kanske kan hjälpa oss.
Stig in!
Mina herrar, jag ber att få gratulera.
När vi anlände till er planet-
- så tvivlade jag på om uppdraget skulle lyckas.
Men de senaste sju månaderna-
- har ni förvandlats till en slipad krigsmaskin.
Efter ert senaste uppdrag är jag säker på att vi kan besegra Espheni.
- Det behöver jag inte höra från dig. - Men tack, Cochise.
Vi är stolta över soldaternas insats. Nu lär väl Espheni ligga lågt?
Tvärt om. Ni kan förvänta er ett stort angrepp mot Charleston.
- Vi stoppade deras bränsletillgång. - Men inte all.
Vi har fått veta att de samlar ihop alla stridsrobotar och tillgångar-
- och tänker anfalla för att visa att ni inte har försvagat dem.
Jag råder er att ha era soldater på högsta beredskap.
Pappa? Du har säkert hört att jag sprängde ett hål i ett hus.
Ja, det har jag.
Jag förstår att det var dumt gjort och att jag skrämde många.
Visste du att vi ville renovera huset och låta familjer flytta in i det?
- Jag trodde att det var övergivet. - Du får hjälpa till att reparera det.
Jag lagar gärna det jag förstörde men varför måste jag gå i skolan?
Att lära sig namnen på döda människor hjälper oss inte att vinna kriget.
Matt... En vacker dag är kriget över.
Då behöver vi välutbildade människor som kan återuppbygga landet.
Jag får inte se den dagen, men det gör du. Därför går du i skolan.
- Och läser matte? - Särskilt matte.
- Varför är du så snäll? - För att det inte bara är ditt fel.
Du har knappt fått nån uppmärksamhet men det tänker jag ändra på.
Från och med i morgon kommer jag hem och hjälper dig med läxorna.
Det vore väl bra, antar jag.
- Pappa? Kan vi prata om en annan sak? - Visst.
- Jag har gjort nåt dumt. - Värre än att spränga hål i hus?
Ja... Jag sa nåt elakt till Anne. Det var jätteelakt.
Jag vet inte om hon förlåter mig.
- Hon kan vara rätt förstående. - Vad ska jag göra?
Du borde prata med henne.
Förlåt för det jag sa.
Jag var arg och menade det inte.
Jag vet. Tack för att förklarar.
- Har du nåt emot... - Vad då?
...om 139...
...kallar dig för mamma?
Det har jag inget emot.
Hon är så lycklig. Har ni märkt att hon aldrig gråter?
Det är sant. Du och dina bröder brukade skrika huvudena av er.
Men hon verkar rätt belåten.
Hon är en väldigt... unik flicka.
Hal?
Hal!
Hal...
- Hal! Vakna! - Vad händer?
DU går!
Du är inte förlamad.
Jag går...
Kom. Nu går vi hem.
Översättning: Retail Textning: enhet